Alt mandskab, her er kaptajnen.
Solen i Delos-systemet undergår store ændringer i de magnetiske felter...
...hvilket giver gigantiske udbrud.
Vi vil studere den tæt på, og selv om vi har deflektorerne på fuld...
... vil nærheden og voldsomheden af denne begivenhed skabe problemer.
Stærke magnetfelter kan nedbryde elektriske systemer.
Vi kan miste kommunikation og også andre systemer.
Som forholdsregel går vi til gult beredskab.
Alle dæk: Gult beredskab.
Dette er andenofficer Data. Giv skjoldene fuld kraft.
- Alle sektioner sikret. - Kursen er sat, kaptajn.
- Halv impulskraft. - Op på hovedskærmen.
Afmask fotosfæren.
- Forstør kvadrant 07. - Forstørrelsesfaktor 12.
Jeg har aldrig set noget lignende. De udbrud er frygtindgydende store.
Jeg kan aflæse usædvanlig mange solpletter og protuberanser.
Magnetfeltet er utrolig... uregelmæssigt.
Deflektorerne rammes af røntgenstråler.
Se!
Min terminal bliver vist overbelastet.
Røntgenstrålerne forstyrrer systemet. Jeg justerer deflektorerne for det.
- Øg kraften til forreste skjolde. - Forreste deflektorer på.
- Statusrapport! - Alle systemer operationsklare.
Spændingsniveauet på skibet er stigende, kaptajn.
Forståeligt nok... Mr Data?
- Skal vi udforske, må vi tættere på. - Få os tættere på, mr La Forge.
Kaptajnen her. Vi presser skjoldene til det yderste...
...men vi har også en utrolig udsigt til dette fænomen.
- Jeg har vist opfanget et nødsignal. - Lad mig høre det.
Her er T'Jon, fragtskibet Sanction. Vi har et problem, vi ikke kan ordne.
... behøver hjælp.
Signalet kommer fra et fragtskib i kredsløb om systemets 4. planet.
- Men modtageren er på den 3. planet. - Åbn prajefrekvenser.
Uidentificeret fragtskib, her er USS Enterprise. Kan vi hjælpe Dem?
Hvem De end er: ja. Jeg kan ikke holde kursen, vær rar at hjælpe.
Kan De ikke forbedre signalet? Sæt kurs til at møde fragtskibet.
Oprethold gult beredskab.
Roret lystrer ikke længere. Vi ryger ud af kredsløb, ind i atmosfæren...
Vær rar at gøre noget! Vi brænder op!
Rummet, den yderste grænse.
Dette er rumskibet Enterprises rejser, dets fortsatte mission...
... for at udforske nye verdener, finde nyt liv og civilisationer...
... og dristigt betræde ukendte områder.
Det er et meget gammelt fragtskib.
Vores sensorer er voldsomt påvirkede af solens protuberanser.
- Få os så tæt på den som muligt. - Der er seks livsformer om bord.
- Fragtskibet mister kredsløb. - Hvor lang tid kan det holde endnu?
- Det drejer sig om få minutter. - Fragtskib, her er Enterprise.
- Her er fragtskibet Sanction. - Op på skærmen.
Billedoverførslen er stadig dårlig.
Fragtskib Sanction, her er Enterprise. Hvordan er situationen?
- Ikke så god... - Hvad er problemet...
Enterprise her. Med al denne støj er det svært at forstå Dem.
Taler De i munden på hinanden, er det umuligt. Gentag: Hvad er situationen?
- Jeg er T'Jon, Sanctions kaptajn. - Endelig...
Hvordan kan vi hjælpe?
Vi har mistet... noget... og jeg kan ikke længere opretholde kredsløb...
... eller bruge hovedmotorerne. Det hele er... dødt, ligesom...
Det hele er... slukket.
Det er lidt uklart. Hvad er computerens analyse?
Computeren virker ikke særlig godt.
- Har vi adgang til deres computer? - Jeg vil gøre et forsøg.
Transportstrålen er parat, hvis De vil bruge den.
Så kan vi få dem ud af kredsløb.
- Vi trækker Dem ud af kredsløb. - Hej, d-det er alle tiders!
- Fragtskibets kredsløb falder endnu. - Protuberanserne forstyrrer strålen.
- Vi kan ikke bruge transportstrålen. - Jeg forstår. Tak, fordi De prøvede.
- Jeg ved, hvad der er galt. - Vi har analyseret Deres problem.
Deres skib har en elektromagnetisk spole til at begrænse udblæsningen.
- Den spole er forkert justeret. - Kan De selv justere den korrekt?
- Det tror jeg ikke. - Vi har en spole, de kan låne.
- Kan vi teleportere en over? - Vi sender en reservespole over.
- Alle tiders. Vil det ordne sagen? - Ja, når den er blevet installeret.
Hvordan gør vi så det?
Hvordan kan han være kaptajn og ikke kende skibets simpleste dele?
- Hvor længe har De været kaptajn? - Syv år. Min 26. rejse til Brekka.
- Og De kan ikke justere spolen? - Der har aldrig været brug for det.
- Kan en anden finde ud af det? - Øjeblik, jeg spørger lige...
- Nej, ingen her ved noget om det. - Jeg og et hold kan tage derover.
Det må jeg kraftigt fraråde. Solens forstyrrelser er for kraftige.
Den er i atmosfæren og opløses snart.
Lad os få dem af det skib.
- Gør klar til teleportering, T'Jon. - Hvis De mener, det er det bedste...
Medmindre De har andre forslag, ja, så synes jeg, det er det bedste.
Det lyder fint...
Jeg kan ikke holde fastlåsning på dem.
- Usædvanlig høj elektromagnetisme. - Sanction, vi kan ikke låse på Dem.
Bed dem gå til egen teleport. Måske kan de to teleportes kraft forenes.
Det er et forsøg værd. T'Jon, gå til Deres teleport, kontakt mig derfra.
Ja, det er lige ved siden af. Men hvorfor skulle vores kunne klare det?
- Jeg vil forbinde dem. Skynd jer! - Det vidste jeg ikke, man kunne...
Jeg tror ikke, de når det.
- Han lyder, som om han er ligeglad. - 1 minut og 28 sekunder tilbage.
Aktivér teleporten med koordinaterne 9703,268.
- Sagde De 286 eller 886? - 268!
- Skibets skrog er over 3.000 grader. - Hvorfor varer det så længe?
- Vi sætter sammenkoblingen op nu. - Vær klar til at aktivere.
Jeg har signal! Sammenkobling opnået. Klar, 4, 3, 2, 1. Aktivér!
- Fik De dem af skibet, Nummer Et? - Nej, de sendte deres ladning over.
Deres ladning? Er de tossede? Hvad kan være så vigtigt?
Fragtskibet går i opløsning.
Deres liv er i fare, og de sender ladningen?
Fragtskibets temperatur snart kritisk.
- De må teleportere dem over nu! - Send ladningen til et lastrum.
Sanction, op på platform... Nej, glem det. Lås på alt levende og aktivér.
- Tiden er ved at løbe ud. - Jeg kan ikke låse ordentligt.
- Hvor er de to sidste? - Låsen svigtede. Det er for sent nu.
Nummer Et?
Vi mistede to... men vi reddede fire.
Jeg er førsteofficer Riker.
Jeg beklager, vi ikke kunne redde de andre to. Vi gjorde, hvad vi kunne.
De skulle ikke have sendt ladningen.
- Ladningen. Hvor er den? - De reddede den da, ikke?
- Er den vigtigere end Deres venner? - Ladningen... må vi se den?
Følg mig.
- Tak, vi troede, den var gået tabt. - Forsigtig, det er vores, ikke dit.
- Vi gav en god pris for det. - I tilbød en pris. Vi har intet fået.
- I accepterede vores varer i bytte. - Hvor er de så henne?
Det er ikke vores problem.
Og dette er ikke jeres ejendom. Varerne blev aldrig leveret.
Altså er handelen ikke afsluttet. Altså er feliciumet stadigvæk vores.
Vil De måske teleportere os to ned til Brekka med vores varer?
Ja, få dem væk herfra. Men cylindrene bliver her!
Man kan ikke diskutere med jer.
Du har altid forventet for meget af dem, og du er altid blevet skuffet.
- I har ikke betalt. - Gid pokker havde dig, Sobi...!
- Stop det der... Nu! - Vagter til lastrum 11.
Opfør Dem ordentligt, de herrer.
Følg vores... gæster til udkigsrummet.
En naturlig elektrisk ladning? Et vanskeligt våben at konfiskere!
- Jeg har aldrig set den kraft før. - Hvordan mon den er opstået?
- Måske er det det stærke magnetfelt. - Hvor meget kraft mon de kan lave?
- Og skal de mon lades op? - Hvordan forsvarer man sig mod dem?
- Tror De, at de udgør en trussel? - Jeg må hellere være forberedt.
- Vi må løse dette. Tiden er knap. - Hvad kan I tilbyde?
- Alt forsvandt med Sanction. - Så bliver det svært at blive enige.
Soludbruddene bliver større. Skjoldene er pressede, men de holder.
- Hvordan har vores gæster det? - De venter i udkigsrummet.
- Hvad ved De om beboerne her, Data? - Ikke særlig meget...
Eneste kendte kontakt er 200 år gammel.
Et rekognosceringsskib fandt to planeter, den ene med rumrejser.
Siden er de ikke kommet meget videre.
Det undrer mig, de ikke sørger over de to besætningsmedlemmer, der omkom.
Men ladningen bekymrer de sig om.
Ja, lad os besøge dem, få nogle svar. Mr La Forge, De har broen.
Kaptajn: Sobi og Langor fra Brekka og T'Jon og Romas fra Ornara.
- Trist, vi ikke reddede Deres skib. - Kunne De have repareret det?
Ja.
Vi har to tilbage. De virker ikke. De er livsvigtige. Vil De ordne dem?
Vores computer har diagrammer over de spoler, der er nødvendige.
Er fejlen den samme, kan erstatningsdele fremstilles.
Bed teknikerne gå videre med det.
- Angående vores ladning... - Vores ladning, kaptajn.
Forkert, Sobi...!
Jeg hørte, at ejerskabet til denne ladning diskuteres. Det må afgøres...
...af rette lovlige instans.
- Det er et spørgsmål om liv og død. - Hvorfor? Hvad er denne ladning?
Medicin...
Vores planet behøver den desperat. Folk lider af en dødelig pest.
Ladningen er vores eneste håb.
- Stemmer det? - Det virker hjerteløst, men tænk.
Planten, der giver felicium-medicin, vokser i afsides områder på Brekka.
Den kultiveres, høstes, udvindes. En indviklet og kostbar proces.
Den ladning står for mange penge. Vi kan ikke bare give den væk.
- Vi betalte for den, den er vores. - Vi mener selvfølgelig noget andet.
Holder I fast ved det?
- Jeg vil holde mig til vores aftale. - Så dømmer I os til døden!
I er afskyelige. Kunne I blot se, den lidelse pesten er årsag til...
I skal nok få at se, hvad den gør ved os.
Er De og T'Jon bærere af denne pest?
Ja...
Det er alle ornaranere.
Så har De måske bragt den om bord. Blev de lægescannet, da de ankom?
Strålingen kan give fejl i biofiltrene.
Rød alarm. Dr Crusher, kom til udsigtsrummet omgående!
- Vi er forhåbentlig raske, ikke? - Så vidt jeg kan se...
Deres fysiologi er anderledes, men der er ingen virus eller bakterier.
- Vi er skam helt raske. - Men ikke vi. Vi behøver medicinen.
- Det er vores medicin. Vi betalte. - Så er det nok!
Selvfølgelig... De har ret, doktor.
- Må vi gå nu? - Ja, hvorfor ikke? Følg dem ud.
- Kan vi tale privat, kaptajn? - Ikke lige nu.
Hvad har De fundet ud af?
Brekkianerne er raske. Ornaranerne virker syge, men der er ingen årsag.
Måske filtreret væk af teleporten?
Det kan man ikke se. Måske har strålingen skadet biofiltrene.
- Vil de dø? - Det tror jeg umiddelbart ikke.
- Er pesten en fare for os? - Jeg kan ikke svare endnu.
- Puslespillet mangler nogle brikker. - Der mangler noget medfølelse.
Manglende professionel objektivitet?
Men jeg må sige, at jeg ikke synes særlig godt om brekkianerne.
Forståeligt...
- De må give os vores ladning. - Det kan jeg ikke gøre.
- Hvorfor ikke? Den tilhører os. - Det er brekkianerne, der lyver!
Det er ikke min beslutning.
Vi behøver noget nu. Nu! Uanset hvis beslutning det er. Giv os noget!
Det, der sker os, sker for tusinder på Ornara. Forstå vores problem.
Deres folk og brekkianerne behøver det ikke. Det gør vores folk!
Får vi det ikke, er De medskyldig i mord på os og en hel civilisation.
Undskyld... Jeg ville ikke fornærme Dem. Jeg har det ikke så godt...
Vi holder det ikke ud meget længere.
De mener, det vil hjælpe dem. Blot det kan kontrollere deres symptomer.
- Jeg vil tale med brekkianerne. - Vi sætter pris på Deres indsats.
Vi er meget imponerede over Deres skib.
- Og alle er så professionelle. - Det er godt, De befinder Dem vel.
- Jeg har en arnaransk anmodning. - Vi kan ikke...
Vent. Lad kaptajnen tale ud. Vi vil gerne være rimelige.
- De siger, de behøver feliciumet. - Det overrasker os ikke.
Vil De give dem nok til deres behov her og nu?
Vi er forretningsfolk. Vi giver ikke det væk, der ikke er betalt for.
Vil De hellere se dem dø?
Vi vil være fair. Vi vil give dem to doser til brug her og nu.
- Uden regning. - Jeg lader skibslægen ordne det.
Er det i orden, vi er til stede, når De åbner ladningen?
- Hvad er den til? - Den udmåler de enkelte portioner.
- Hvad er doseringen? - 0,1 milliliter.
- Det må være en kraftig blanding. - Vi har en god destillationsteknik.
I min bedstefars dage havde det samme kvantum felicium fyldt fem værelser.
Men med vores proces indeholder denne cylinder mere end 4 milliarder doser.
- Præcis 4 milliarder 375 millioner. - Tak, mr Data.
- Hvor længe virker dosen? - Det er individuelt.
- Men aldrig mere end 72 timer. - Og så vender symptomerne tilbage?
- Der er ingen kur for sygdommen. - Men felicium standser den totalt.
- Og lader ornaranerne leve normalt. - En usædvanlig sygdom.
Ondartet og vedvarende. Alligevel kan jeg ikke isolere den.
Lægerne har prøvet i 200 år.
Så vi har koncentreret os om at gøre felicium stærkere og renere.
De har vel brugt teknikker fra andre industrier til at forædle produktet?
Vi har ikke andre.
Vi behøver dem ikke. Ornaranerne bytter dette med det, vi mangler.
Fascinerende... Så Deres samfund producerer kun ét enkelt produkt.
Et produkt, De ikke har brug for, men som ornaranerne ikke kan undvære.
En af livets små ironier.
Men dumt ikke at benytte sig af det. Det er jo til gensidig fordel.
Ornaranerne hjælper os med at leve, og vi hjælper dem til at overleve.
- Det er et rimeligt bytte. - Interessant forhold...
Jeg tager det der ned på infirmeriet.
- Skal jeg hjælpe? - Nej.
Skynd dig!
- Har De det bedre? - Ja, tak... Jeg har det fint nu.
Kom ind!
Måske er feliciums virkning ukendt for mig, men ikke fysiske reaktioner.
- Har ornaranerne det bedre? - De har det fint. Faktisk for fint!
Felicium er et narkotikum!
- T'Jon, Romas alle på planeten... ...er narkomaner!
- Jeg tror, dette vil fascinere Dem. - De gør mig nysgerrig. Fortsæt.
Tusinder af år tilbage gik planeterne hver sin vej.
Ornara blev avanceret, men ikke Brekka.
For 200 år siden ramtes Ornara så af en altødelæggende pest.
Teknologien kunne ikke løse det.
Det lykkedes at finde en kur i en plante, der vokser på Brekka...
...og ikke ville vokse på Ornara.
- Og den handel foregår stadig. - En god løsning for brekkianerne.
Uden medicinen ville ornaranerne dø.
Nej, de ville ikke. På trods af det, de har sagt, er det ikke en medicin.
Det var det, men den udryddede pest. Pest findes faktisk ikke længere.
Hvorfor vil de så have felicium?
De er afhængige. Det fysiske og psykiske behov er virkeligt nok.
Tak.
- Hvad vil De gøre? - Der er ikke rigtig noget at gøre.
Er narkotikaafhængighed og udnyttelse ikke grund nok til at gøre noget?
Situationen har varet meget længe.
Disse to samfund er flettet sammen i et symbiotisk forhold.
- Hvor det ene udnytter det andet. - Det er sådan, De ser det.
Jeg kan lave et stof, der ikke skaber afhængighed, men tager abstinenserne.
- Nej, det kan jeg heller ikke gøre. - De kan ikke lade dem få feliciumet!
Fordi det strider mod vores følelser?
Vi skal ikke pålægge nogen som helst i galaksen vores jordiske værdier.
I dette tilfælde er jeg uenig, kaptajn. Helt og aldeles!
Vi får et signal fra Ornara. Det er sløret, jeg sætter det op på skærmen.
Jeg er Margan. Er mine folk... om bord på Deres skib?
- Nogle af dem, ja. - Må jeg tale med dem?
Ja. Løjtnant Yar, få ornaranerne herind. Nej, vent...
De skal ikke have adgang til broen. Vi kontakter Dem om få minutter.
Jeg fortsætter i gæsternes kvarter. Førsteofficer, doktor...
Jeg kan godt forstå, hvordan dette kunne ske for ornaranerne.
Jeg forstår ikke, at man frivilligt bliver afhængig af et kemikalium.
Frivillig afhængighed af stoffer ses i mange kulturer.
- Man bliver først afhængig senere. - Men hvorfor så begynde på det?
På min planet, med fattigdom og vold, var stoffer ofte den eneste flugt.
Hvordan kan et kemikalium være en flugt?
Det er det heller ikke, men det tror man. Forstår du...
Stoffer kan få én til at have det godt.
Man er helt på toppen. Selvsikker, har kontrol over tingene.
- Men det er jo kunstigt. - Ikke før stoffets virkning ophører.
Pludselig tager man stoffet, bare for ikke at have det dårligt.
- Og det er fælden? - Man tænker kun på næste dosis.
- Jeg forstår det nok bare ikke. - Det håber jeg aldrig, du gør.
Vi er klar i gæsternes kvarter.
- Har du det, T'Jon? - Ja, det er her, men...
Få det herned. Folk dør hernede.
Det er værre end nogensinde.
Jeg gør, hvad jeg kan. Det der skete, var...
Hold op, jeg holder det ikke ud! T'Jon, der er så mange mennesker her!
Så megen lidelse. Vi behøver medicinen, du må f å den herned!
Jeg kan ikke fortsætte...
Hjælp os, T'Jon... Jeg beder dig...
Det gør mig ondt.
Før os til vores planet med medicinen, eller han dør!
Jeg har jo intet valg. Vi skulle hente feliciumet.
Folk lider og dør på min planet.
Uanset om vi har ret til det, så må vi have det!
Før os derned eller giv os et fartøj, men vi er nødt til at have medicinen.
- Nægter De, vil denne person dø. - Jeg lader mig ikke tvinge.
Jeg gør det. Jeg dræber ham.
Nej... De er ingen morder.
Hjælp os! Jeg beder Dem... Hjælp os.
Jeg ved ikke, om jeg kan.
Jeg ryster stadig indeni, men jeg har det fint.
- Må jeg tale med Dem, kaptajn? - Jeg bliver her.
Kom med mig, doktor. Det kan blive interessant.
- Vi har tænkt meget over dette. - Vi føler med Ornaras indbyggere.
Og selv om det vil betyde afsavn for os og vores folk...
...vil vi give dem feliciumet. - De må betale, når de kan.
- Vi vil ikke se dem lide. - De ved det.
De ved, at ornaranerne ikke har pest, at felicium ikke længere er medicin.
Selvfølgelig vil de give det væk, så afhængigheden ikke forsvinder.
De vil ikke miste deres eneste kunder.
Hvordan kan de vide det, medmindre pesten også ramte deres planet?
Feliciumet helbredte deres forfædre, men de opdagede, det var narkotikum.
De brød ud af afhængigheden og lod ornaranerne blive i troen.
Det er værre endnu. Raffineringen af stoffet, som De er så stolte af...
...skal kun forøge feliciumets styrke, så De kan stramme grebet.
- Hvad vil De gøre? - Vil De fortælle dem det?
Nej. Planetforbundets regler forbyder os at blande os i andre kulturer.
- Derfor kan jeg ikke fortælle det. - Men De taler med os om det?
Men De ved det jo allerede.
Hvis De ikke må blande Dem, vil De altså lade ornaranerne få feliciumet?
- Ja, jeg vil. - Nej, gør det ikke!
Dette er ikke et symbiotisk forhold, dette er ren og skær udnyttelse!
Brekkianerne har forårsaget al denne lidelse for at lette deres eget liv.
Og det hele er bygget på en løgn. Nægt dem dette, det bør vi gøre!
De har indvilliget i at give dem feliciumet. Mine hænder er bundet.
De har fuldstændig ret, kaptajn. Det kommer ikke Dem ved.
- Er det fragtskibenes reservedele? - De ser indviklede ud.
- Er de allerede? - Justerede? Spørg kaptajnen.
- Vi er i kredsløb over Ornara. - Det er modtaget. Tak.
- Jeg beder Dem. Vores planet lider. - Vi tigger Dem om vores medicin.
Beslutningen er truffet. De bliver teleporteret ned med feliciumet.
- Strålende! - Jeg vidste, De ville hjælpe os.
Tak ikke mig. Tak Sobi og Langor. De besluttede at lade Dem få det.
- Vi diskuterer betalingen senere. - Indtil da bør I få jeres medicin.
Jeg er sikker på, vi kan blive enige om betalingen.
- Må vi tage med ned og tale om det? - Selvfølgelig! I er velkomne hos os!
Tak for gæstfriheden.
Og kaptajn... Tak fordi, De forærede os spolerne.
- Snart vil alt være som normalt. - Nej.
- Nej? - Spolerne bliver her.
- Hvad med vores fragtskibe? - Lær at reparere dem selv.
- Det kan vi ikke. - Så bliver vores skibe ubrugelige.
- Meget muligt. - Så griber De jo ind i stabiliteten.
Og ødelægger en gammel handelsaftale. Hvad med Deres Første Direktiv?
- Det forbyder, at jeg hjælper Dem. - Det er jo latterligt!
Det mente De ikke tidligere.
- Ønsker De, vores verden skal lide? - Nej, det ønsker jeg ikke.
Uden fragtskibene bliver der ikke flere feliciumladninger. Så dør vi.
I må stole på jer selv. Der er... andre muligheder.
Gør klar til teleportering
Kaptajn... Jeg håber, De indser, hvad De har gjort os.
Det kan De være forvisset om.
Held og lykke!
Broen.
Når feliciumet slipper op, vil de få frygtelige abstinenser.
Uden tvivl. Men det går over.
Det virker grusomt. Vi kunne have gjort det lettere for dem.
Kunne vi? Måske på kort sigt.
Men hvad er så konsekvenserne? Stop!
Første Direktiv er ikke kun en regel.
Det er en filosofi... en korrekt en.
Historien viser, at når vi blander os i mindre udviklede civilisationer...
...uanset hvor velment det er, er resultatet altid katastrofalt.
Det er svært at følge, når man ser lidelse.
- Tro mig, der var kun ét valg. - Jeg håber, det var det rigtige.
Det får vi måske aldrig at vide. Videre.
- Få os ud af kredsløb, mr La Forge. - Bestemmelsessted?
Jeg er ligeglad. Lad os bare komme væk herfra.
Kurs: 970,318. Hastighed: warp tre.
- Hvor fører den kurs os hen? - Til Opra Line-systemet.
Et interessant valg. Hvorfor?
Nysgerrighed. Vi har ikke været der.
Aktivér.